Telegram-канали як об’єкти медіалогічного аналізу: контури впливу і межі відповідальності - Кияниця, Євгенія (Образ, 2025)
Вступ. У сучасному інформаційному просторі Telegram-канали виступають не лише інноваційними медіаагентами, а й творцями суспільних наративів та механізмів колективного сприйняття реальності. Міждисциплінарний медіалогічний аналіз їхнього контенту дозволяє визначити масштаби впливу й відповідальності та сприяти розвитку інформаційної культури через дотримання етичних і професійних стандартів. Актуальність і мета. Актуальність теми зумовлена потребою осмислити роль Telegram-каналів як провідних суб’єктів медіапростору, їхній вплив на формування соціальних смислів і межі відповідальності в умовах динамічних цифрових трансформацій. Метою нашої статті є з’ясування відповідності контенту українських Telegram-каналів ключовим засадам медіалогії шляхом комплексного аналізу, що сприяє оптимізації комунікативних практик і підвищенню соціальної відповідальності платформ. Методологія. Використано міждисциплінарний комплекс методів, зокрема якісний контент-аналіз матеріалів Telegram-каналу «Труха». Проаналізовано рейтинги каналів за даними TGStat та інших платформ, а також мовні, емоційні й етичні аспекти контенту у контексті ключових компонентів медіалогії. Результати. Встановлено, що канал «Труха», лідер за кількістю підписників (дані TGStat), є водночас впливовим і суперечливим актором цифрового медіапростору. Аналіз публікацій виявив низький рівень дотримання медіастандартів, зокрема етичності, прозорості джерел і контекстуальної відповідальності. Популярність каналу зумовлена емоційною насиченістю контенту, тематичною селективністю та реактивною стилістикою, що підкреслює потребу прозорих, аналітичних і відповідальних комунікативних практик. Висновки. Впровадження медіалогічної рамки у діяльність Telegram-каналів критично важливе для забезпечення фактологічної точності, прозорості джерел, тематичної збалансованості та етичної відповідальності. Медіалогічний підхід як методологічний орієнтир уможливлює перехід від спонтанного контентотворення до нормативно вивіреної комунікації, здатної формувати довіру в цифровому середовищі.