Російська інформаційна війна проти України 2014–2024 рр. як предмет наукових студій: концепт «інформаційне насильство» - ВЕРХОВЦЕВА, Ірина (Образ, 2024)
Актуальність дослідження зумовлена необхідністю аналізу стану осмислення явища інформаційного насильства вітчизняними науковцями в контексті студіювання російської інформаційної війни проти України 2014–2024 рр., оскільки з початком у 2022 р. повн-масштабної війни проти нашої держави агресором продемонстровано, як продукування й поширення наративів дезінформаційного характеру здатне готувати інформаційну базу нищення цілої країни, геноциду її мешканців. Це зумовлює посилення уваги до методологічних аспектів студіювання інформаційного насильства як складника російсько-українського протиборства.Мета дослідження – визначити стан наукового вивчення явища інформаційного насильства та специфіку застосування відповідного концепту як методологічного інструменту в контексті студіювання російської інформаційної війни проти України 2014–2024 рр.Методологію дослідження, крім загальнонаукових методів (логічного, індукції, дедукції, аналізу, синтезу), склали спеціальні методи: наративний, структурно-функціонального аналізу, узагальнення, кейс-метод, що сприяло осмисленню теоретичних і практичних підходів студіювання явища інформаційного насильства, специфіки застосування відповідного концепту.Висновки та перспективи. Явище інформаційного насильства в рамках студіювання російської інформаційної війни проти України 2014–2024 рр. вітчизняними науковцями осмислюється в теоретичному й практичному аспектах із послуговуванням відповідним концептом. У теоретичному аспекті це явище визначається як цілеспрямований несиловий вплив на ментальну сферу, пов’язаний з інформаційним маніпулюванням, унаслідок чого порушується інформаційна свобода об’єкта впливу та може бути заподіяна шкода його життю чи здоров’ю. В рамках аналізу практичних аспектів інформаційного насильства до нього відносять дезінформацію, ворожу пропаганду, маніпуляції свідомістю мас, котрі, по суті, розглядаються як різновиди інформаційного насильства. При цьому у випадках, коли автори не послуговуються концептом «інформаційне насильство», як правило, описувані ними явища відповідають характеристикам інформаційного насильства. Це зумовлює необхідність ширшого застосування концепту «інформаційне насильство» як методологічного інструменту вивчення російсько-українського інформаційного протиборства. Чималий дослідницький потенціал у цьому контексті має детальний розгляд його кейсів з метою виявлення відповідної інформаційно-насильницької складової та вивчення впливу масово-комунікаційної складової інформаційного насильства в контексті студіювання російської інформаційної інвазії в український інформаційний простір.